Oversat af HorrorFan
Rygterne om den afskyelige Dr. Phibes -
- dukkede op for et par år siden.
De er alle sandfærdige.
Det var her, i Londons flotte Maldene Square, -
- hvor Phibes udtænkte sine onde planer -
- for at hævne døden på sin kone Victoria.
Og vansiring af sit eget ansigt, -
- tvinger ham til at tale ved hjælp af en smart mekanisme implanteret i hans hals.
Min kone overlevede kun seks minutter efter operationen.
De myrdede hende.
Når syren rammer hans ansigt, -
- vil det se nøjagtigt ud -
- som mit.
De klogeste elementer af Scotland Yard var forvirrede -
- mens mordene fortsatte, det ene mere grusomt end det andet.
I den lydisolerede kælder i hans palæ, -
- kunne ingen høre de triumferende melodier af hævn -
- han spillede på orgelet, ledsaget af geniale automatmusikere.
Vi må finde Phibes.
Det var en særlig omstændighed, der ledte politiet til Maldene-pladsen.
Men den afskyelige Dr. Phibes, -
- var beredt til et sånan møde, -
- og med det transformerede ansigt, -
- gik han ned i krypten -
- hvor han havde balsameret sin elskede kone, -
- på en sådan måde -
- at hendes livløse krop -
- ikke var helt død.
Phibes trak sig tilbage -
- i en suspenderet livs tilsand som hende, -
- og venter på øjeblikket -
- hvor han kunne vende tilbage.
Man skulle tro, at han er forsvundet fra jordens overflade!
Tre år senere...
Phibes hvilede tre år i skyggen -
- indtil månen delvist i forbindelse -
- med de evige planeter, -
- kom for at lyse kryptens gyldne måne,
- infunderer ham med et fantastisk liv.
Vitalt blod gennemstrømmede hans årer igen, -
- store hjul og maskiner begyndte at dreje, -
- og Dr. Phibes vendte tilbage for at hjemsøge de levendes land.
Victoria, -
- i tre år,
- hvilede jeg ved din side.
I aften placerede den majestætiske måne sig i samme position, -
- som for præcis to tusind år siden, -
- hvilket indikerer åbningen af denne krypt -
- og begyndelsen på vores største eventyr.
Vi må rejse til Egypten, -
- hvor for mange år siden, på et bjerg
- med udsigt over faraoernes dal, -
- har jeg forberedt en storslået grav til os, -
- ukendt for nogen levende sjæl.
Der venter, min elskede, nøglen -
- til din genopstandelse -
- og evigt liv til os begge.
Igen, -
- jeg bønfalder dig, -
- Vulnavia.
Kom til mig, -
- min trofaste højre arm,
- til mig og min elskede.
En enorm opgave har vi at udføre, -
- at bringe hende tilbage til livet.
Tak, kære, for at have besvaret mit bøn.
Ovenpå i min pengeskab -
- er et dyrebart kort -
- af Papyrus.
Det vil føre os til en faraos grav -
- under hvilket strømmer, -
- hvert andet tusind år, -
- livets flod.
Hurtigt må vi -
- finde floden -
- i oversvømmelse.
Lad os gå ovenpå -
- og forberede os til vores rejse.
Mens jeg nød en fredelig søvn, -
- hvem turde da ødelægge mit hus?
Pengeskabet.
Kan det være der stadig?
Der.
Hvilken forræder har taget den?
En person, der søger evigt liv som mig.
Biederbeck.
Papyrus, -
- paradoksalt nok værdiløs.
Ja, Ambrose, uden nogen værdi.
Uden min viden om at fortolke det, -
- er det blottet for mening og værdi.
Det tog mig tre år at opnå denne storslåede succes.
Det er uden tvivl...
... det objekt, jeg har ledt efter hele mit liv.
Må jeg?
Så det er den Papyrus, som jeg har læst så meget om.
Jeg forsøgte ikke at skjule det.
Da de rev et gammelt hus på Maldene-pladsen ned,
- endte det i hænderne på en købmand, der kendte min interesse.
Det lyder som om det er et spørgsmål om liv og død for dig.
Hvilken nysgerrig mand du er.
Anerkendt som en af de klogeste lærde i den vestlige halvkugle, -
- virker du besat af...
Den åndelige, mytiske side af livet.
Selvfølgelig besætter livet mig, -
- og et sted i Egypten bliver mine spørgsmål besvaret.
Dette er næppe mere end hypoteser.
For fem år siden udforskede jeg hele regionen.
Og naturligvis har du ikke fundet noget.
Jeg havde udsigt over hele dalen.
Og dette er din største fejl.
Du kiggede ovenfra.
Har du tænkt på at kigge op?
- Mod himlen? - Nemlig.
Det er her, svaret findes:
I stjernerne, -
- månen.
Himmelen er nøglen til mysteriet.
Når du ser ned, ser jeg op på himlen.
Hvornår blev Saturns ringe opdaget?
I begyndelsen af det attende århundrede.
Det stemmer.
Og alligevel... Se her.
Ser du?
Tydeligt angivet, -
- og dette kort er fem tusinde år gammelt.
Og dette -
- er kun et fragment, men hvilken betydning!
En side fra logbogen fra et fønikisk handelsskib.
Bemærk placeringen af stjernerne.
En tabel med beregninger af en større kompleksitet end vores.
Og endelig:
Dette.
Ibisis´ tempel.
Det er her vi skal hen.
Hvad håber du, at finde?
Hvis der er en skat, guld, er det din, Ambrose.
Jeg leder efter noget andet.
Hvad vil du have?
Jeg foretrækker at tro, han vil have mig.
Jeg ser ud fra dit udtryk, at du har glemt det.
Vi spiser middag med prinsesse Rica.
Undskyld.
Jeg går ovenpå og skifter. Lav en drink til Ambrose.
Hvornår skal I...
Gifte os? Spørg Darius.
Måske efter denne tur.
Nogle gange føler jeg, at han rejser til Egypten for min skyld.
Der er noget, der bekymrer ham mere og mere.
Hvis jeg bare vidste, hvad det var.
Ambrose, jeg vil ikke af sted.
Jeg troede du ville.
Nej, skat, jeg mente ikke i aften.
Er vi klar?
Lad os gå.
Kom, min kære.
I det mindste bør middagen blive interessant.
Og bordeauxerne vil helt sikkert være fremragende.
Prinsessen må ikke vente.
Blåt blod, ikke sandt?
Vi er tilbage ved midnat.
Igen blev jeg tvunget til at dræbe -
- for dig, Victoria, -
- så du vende tilbage til livet, -
- der, hvor de okkulte linjer konvergerer, -
- vi finder porten, -
- som adskiller de levende -
- fra de døde.
Jeg ser.
Havde han slægtninge i landet, så vidt du ved?
Usandsynligt.
Hvor længe har han været til din tjeneste?
Vi spilder tid på formaliteter.
Papyrusen... Afbryd mig ikke.
Lad os slå fast, -
- at Papyrusen er væk, og det er alt, hvad der betyder noget for mig.
Og ikke årsagen til hans død.
Lad os får styr på prioriteterne.
En mand blev dræbt. Myrdet.
Så sandt, men jeg var offer for et røveri.
Det virker sært for politiet, -
- men det er det eneste, der betyder noget, hører du?
Find papiret, det vil føre dig til morderen.
Find først Papyrus.
Du har 24 timer at efterforske.
Denne Papyrus...
Hvem vidste, at den var i din besiddelse?
Enhver, der er interesseret i den. Jeg købte den ikke i hemmelighed.
Det kunne interessere nogle få eksperter i verden, -
- alle sammen uden for mistanke.
Trout, led efter en simpel tyv, der blev overrasket.
Nogen der gennemborer en mands kranium med en gylden slange?
Han er ikke en simpel tyv, ja undskyld.
Undskyld?
Hvad mener du?
At det er en overlagt handling.
Nogen der kender værdien af papiret?
Ingen kraft i verden -
- kan stoppe os nu.
I en bjergkæde, -
- engang faraoernes hjem, -
- et palads, jeg byggede under sten, -
- og der vil vi vente -
- til det rette tidspunkt, hvor tidevandet -
- vil afsløre en hemmelig dør -
- hvor i gennem vi finder nyt liv.
Jeg ønsker os en sikker rejse.
Med dig, Victoria, sikker i dit forseglede hjem, -
- tager vi til Southampton, -
- derefter den engelske kanal og dernæst havet.
Kom nu, Vulnavia.
Lad os sejle.
Søde Victoria, -
- så glade minder jeg kommer til at tænke på i denne stund.
Det vil ikke vare længe, min kærlighed, -
- før vi vil nå vores mål.
Og i live, vi ånder, -
- du vil være i mine arme, og jeg vil være i dine.
I Egypten finder jeg nøglen.
Nøglen til livets eliksir.
”Første juni, til havs, på vej til Egypten."
”Jeg tager tre dråber af min livs-eliksir."
”Hætteglassene er næsten tomme."
"Hvis jeg fejler i Egypten, er jeg dødsdømt."
"Stå op, oh, du, der lider.
”Du var døsig."
”Du strækker dit hoved mod horisonten."
"Kom frem, -
- du kan hævne dig mod dem, der ville dig ondt."
En af mine foretrukne citater fra De Dødes Bog.
Der tales om den guddommelige inkarnation og genfødsel.
Yderst egnet, Ambrose.
Vores rejse er begyndt, Vulnavia.
Selvom det er kort, vores ophold på dette skib -
- vil virke meget længe for os, ved jeg, -
- så utålmodige er vi, for at ankomme i Egypten -
- og færdiggøre forberedelserne -
- jeg startede for så mange, mange år siden.
Der, -
- i bjerget, -
- som vist på denne Papyrus, -
- for enden af korridorer, -
- der engang førte til en faraos skjulte grav, -
- venter nøglen til opstandelsen og til livet på os.
Jeg vil dechifrere det.
Intet kan stoppe mig nu.
Jeg må fortælle det til Victoria, -
- som er skjult for nysgerrige øjne.
Der er kun tre uger tilbage til denne fantastiske dag.
Hvordan identificeres det vigtigste punkt på planeten?
Klipperne smuldrer og falder ned.
Sandet skifter hver dag, hver time.
Floderne flyder over, tegner nye senge.
Verden ændrer sig konstant.
Men himlen...
Kun himlen forbliver konstant.
Hvor leder dine teorier hen?
Vi taler ikke om mine personlige teorier.
Gamle civilisationer kendte til dem, -
- de nød godt af det.
Til hvilket formål?
Genvinde livskraften.
Disse teorier går tre tusinde år tilbage.
Lad mig vise dig et andet fascinerende aspekt.
Hvor er bjergmodellen?
I holdet.
Det kan vente til i morgen.
Jeg kan ikke sove, jeg må have vished i aften.
Jeg henter den.
- Har du fortalt nogen anden om det? - Selvfølgelig ikke.
Jeg forbyder dig at fortælle nogen om denne samtale.
Sikkert en af dem.
Lad os se.
Nej, det er det ikke.
Ikke helt den type model, jeg leder efter.
Måske er den der.
Tom, tænker jeg.
Synd.
Det ser lovende ud.
Mange tak skal du have.
Jeg vil ikke holde dig tilbage.
Jeg kunne let...
Jeg gør det alene.
Javel, sir.
Tak. God aften.
God aften, sir.
Hvad fanden...
Kom ind.
- Hr. Biederbeck? - Ja, kaptajn.
Jeg bringer desværre dårlige nyheder.
Jeg gennemsøgte skibet to gange og ingen spor af din ven.
Meget godt, hvis det er tilfældet.
Jeg er bange for, at vi må erkende...
Tiden løbet ud.
Vend blot tilbage til dine gøremål.
Min Gud, nej.
Jeg vil gøre alt for at finde ham.
Vi søger indtil daggry om nødvendigt.
Men du sagde selv, det var håbløst.
Det er gået to timer.
Denne forsinkelse er utålelig.
Få venligst skibet på rette kurs.
Navigering af dette skib er mit ansvar.
Jeg vil selvfølgelig huske dit forslag.
Var han en god svømmer?
Det ved jeg virkelig ikke.
Jeg formoder ikke...
Hvordan skal jeg sige det?
Han drak spiritus?
Hvordan kom han derind?
Godt spørgsmål.
Tilbage fra ferie, og hvad finder jeg på mit skrivebord?!
Hvad er det?
”Mordet på Gloucester Palads."
"Gloucester Square Murder."
Jeg kan næppe læse dine kragetæer.
"Da jeg ankom, opdagede jeg liget af manden, omgivet af..."
Bolde.
Hvad siger du dog, Trout...
På poolbordet.
”Bolde på poolbordet."
”Dødsårsagen er tilsyneladende en lille gylden slange, -
- der krøb ind i det venstre øre i høj hastighed."
"Efter at have gennemboret kraniet, kom den ud gennem højre øre."
Ind og ud af ørerne.
"Døden indtraf øjeblikkelig."
Flot.
Hvorfor måtte arbejdsgiveren, det vigtigste vidne, forlade landet?
Det var en delikat sag, der involverede en vanskelig mand.
Jeg er mere vanskelig!
Ved du hvad klokken er?
Lidt over et.
Jeg har ventet på dig siden klokken ni.
Jeg blev tilkaldt i går aftes.
- Hvortil? - Hvad var det...? Forley.
- Siger mig intet. - I nærheden af Southampton.
Vi fandt et strandet lig.
Faldet over bord?
På en måde.
Intet nyt i det. Det er en sag for de lokale.
Jeg har noget at klage over.
Liget var i en flaske.
- Undskyld? - Inde i en flaske.
Af glas, cirka to meter lang.
Med en prop?
Skål for Egypten og for vores ankomst til dette land.
Mine komplimenter, Vulnavia.
Du har gjort underværker med den lokale fisk.
Men vi må dog ikke spilde tiden.
Victoria sover uden bekymring, -
- lad os gå ned til grotterne uden forsinkelse -
- og lære hvad tiden har gjort siden mit sidste besøg.
Se, Vulnavia, -
- intet er ændret.
Nogle dekorative elementer, nogle ændringer, -
- og vi vil føle os hjemme.
Lys!
Musik, Vulnavia!
En hymne af fest.
Start orkesteret.
- Vi leder efter en gal mand. - Du har fundet ham!
Er du klar over, at det er lørdag eftermiddag?
Vi ønskede at tale med dig, fordi du er forsendelsesagent.
Vi værdsætter, at du kom, hr...
Lombardo. Jeg havde intet valg, -
- med den politivogn, der holdt foran min klub.
En frygtelig indtrængen.
Og så på en lørdag eftermiddag.
Det er en delikat sag.
Vi fandt liget.
Jeg vidste ikke, I havde mistet et. Hvem er det?
Ambrose.
Manden, der faldt...
Nå ham.
Hvis det gælder forsikring, kan jeg ikke gå videre i øjeblikket.
Han var åbenbart fuld.
Vi tøver...
Undskyld?
Vi tøver med ikke at involvere nogen på dette tidspunkt.
Men vi tror, han blev myrdet.
Dræbt.
Den fangede jeg.
Har nogen skubbet ham?
Kendte du ham?
Ikke personligt, men professionelt.
Han var ofte på krydstogter i Mellemøsten.
Han var arkæolog.
Gravede i snavs.
Som jer.
Dette kan virke som et indlysende spørgsmål, -
- men på passagerlisten, -
- var der da nogen, du ville kalde...
Hvordan siger man... Mystisk?
Det var de alle sammen. Nej, jeg overdriver lidt.
Nej, ikke specielt mystiske.
Lidt mystiske.
Var det alt?
For nu, ja.
Hvis du kommer i tanke om noget, så kontakt os.
Stol på mig. Jeg tænker over det.
Vi har mange mystiske passagerer.
Hver sin smag.
Der var dog en kvinde...
Det fortæller jeg en anden gang.
Vi prøver at tilfredsstille passagererne.
Nogle kræver klaverer i deres suiter.
For stemningen, måneskins-romantik.
Tak fordi du kom.
På det sidste krydstogt bad en fyr om et orgel.
Nå, jeg smutter.
Kan du gentage det?
Jeg smutter.
Nej, før det.
- Orgelet, mener du? - Nemlig.
Han var sandsynligvis en organist.
- Pigen krævede et filmorgel. - Hvilken pige?
Pigen der reserverede rejsen.
Hed hendes arbejdsgiver Phibes?
Nej, Smith. Dem har vi mange af.
Gudskelov.
Tak igen, hr. Lombardo.
- Pigen... - Spild ikke hans tid. Vi har travlt.
Så du manden?
Nej, kun pigen.
Hun var meget smuk, meget høj.
Hende ville I kunne lide. Hun var lidt sær.
Hun var helt sikkert fra underholdningsverdenen.
Der er forklaringen. En kunstner, der ville øve.
Ellers andet?
Orgelet. Han bliver et stort hit blandt araberne.
Mekaniske musikere. Menneskelig størrelse.
De havde andre ting.
- Jeg har alle detaljerne på kontoret. - Jeg vil gerne med og se på det.
Så du ham ikke?
Kun pigen. Det var hende der betalte...
- Med check? - Nej, kontant.
- Returbillet? - Nej.
Måske kommer han ikke tilbage.
Det er Phibes, og han kommer altid tilbage.
Du kender ordsproget.
Byg en god musefælde, og verden leder til din dør.
For hver nye musefælder vi har, designer Phibes en bedre mus.
Hvad er det?
Intet at gøre med mig.
Du er sikker på, det ikke er en af dine.
Hvad mener du?
Undskyld forstyrrelsen.
- Vil du sige, hvorfor du er her? - Jeg er her for at se mr. Waverley.
Vil du have, at jeg går ud?
- Jeg er Waverley. - Hvor dejligt.
En sød mand bragte mig hertil.
Jeg er en Ambrose.
Kusine til den afdøde Harry Ambrose.
Kondolerer. Hans død var nok et frygteligt chok.
Vi var ikke så nære.
Vi talte sammen fra tid til anden.
Jeg synes, han var en spøjs fyr.
Har du oplysninger, der kan hjælpe os, fru...
Ambrose.
Havde han fjender?
Det ville forbavse mig.
Han tilbragte det meste af sin tid i udlandet.
Men alt er muligt.
Lige før I kom tillod jeg mig, at kigge på dette kort.
Det er ikke her, de skal hen.
- Hvem? - Biederbeck og hans gruppe.
Her. Det er mere sandsynligt.
- Hvor pokker er allesammen? - Jeg hedder Hackett. De andre kommer...
Mine ordre var, at alle skulle vente på mig i lejren.
Nå?
Stewart og Baker kunne ikke vente. De tog af sted for at udforske bjerget.
- Hvad?! - De blev utålmodige.
- Og Shawers? - Han er ikke langt væk.
Kom.
- Hvorhen? - Undskyld søde, bliv her og hvil dig.
Hackett, ingen skal nærme sig dette bjerg alene.
Ingen ved, hvad der venter os der.
Sov, min søde Victoria, -
- for kongelige fugle -
- står vagt ved dit hvilested.
For de dårer -
- som ville vove sig ind disse steder, er straffen døden.
Fik du et godt måltid?
Forstår du, hvad det er?
Et hemmeligt rum, -
- skjult, så længe det er oversvømmet, -
- men nu, når månen nærmer sig, -
- vil vandet forsvinde -
- og det flyder i de underjordiske korridorer, -
- og måske slutter det sig til livets flod.
På den anden side af denne dør, Vulnavia, -
- venter svaret.
Hvilken farao i hvilket glemt dynasti hvilede her, -
- før de blev ført væk af strømmen, -
- under stenene,
- på jagt efter evigt liv?
Et hemmeligt rum under sarkofagen, -
- stor nok til Victoria.
Hvilke andre hemmeligheder er skjult herinde?
En nøgle...
Det er virkelig en nøgle.
Hvor ironisk og strålende.
Når jeg først har fundet den rigtige lås, så finder jeg svaret.
- Shawers, Baker, hvor er I? - Lige frem.
Hvad pokker laver I?
- Vi undersøger blot stedet. - Hvem har givet jer ret til det?
Vi vidste ikke, at vi havde brug for tilladelse.
Med alder og erfaring, vil du lære at respektere autoritet.
Husk, I er en del af mit team og arbejder for mig.
- Er dette bjerg dit, sir? - Sådan set, ja.
I bogstavlig forstand?
Forstå det, som du vil, men jeg giver ordrene.
Jeg leder enhver udforskning.
Forstået?
Biederbeck, vi er ikke just amatører.
Hvis du vil gøre opdagelser, så giv plads til individuel indsats -
- og en lille smule intellektuel frihed. - Der er ingen prima donnaer her.
Opdagelserne vil blive foretaget af holdet, under opsyn af mig.
Måske kan du oplyse os.
- Hvor fører det hen? - Jeg vil sige det med tiden.
Ikke nu, Diana.
Det er sædvanligt at dele alle oplysninger.
- Uden tvivl. - Det haster.
Hvad er der galt, Diana?
Jeg opdagede også noget.
Jeg synes, du selv skal se det.
Forbliv rolig.
En mand er blevet dræbt.
Vi er i ørkenen. Det er ikke te-tid i Mayfair.
Det ved jeg sandelig godt.
Jeg drak ofte te i Mayfair uden at finde lig.
- Stol nu på mig. - Stole på dig?
Hvad får jeg ud af det? Du stoler jo ikke på mig.
- Hvad antyder du? - Jeg antyder ikke noget.
Det er klart, at du ikke har tillid til mig.
Din holdning har ændret sig. Menneskeliv betyder intet for dig.
- Har jeg sagt det? - Nej, det gjorde jeg lige.
- Du er blevet følelsesløs. - Tror du virkelig på det?
Vil du høre min mening? Ærligt?
Selvfølgelig ja.
Det er bare...
- Hvad? - Jeg kan ikke forklare det.
Hvorfor ikke?
Det er bjerget, ikke?
Hvordan kan dette bjerg have sådan magt over dig?
Hvad sker der derinde?
Hvor smuk hun er, min elskede, -
- på vej til den sidste søvn før den sidste opvågning.
Hun vil hvile, hvor ingen kan finde hende.
Jeg beskytter dig, Victoria, -
- mod dem, der kunne opdage os.
Jeg vil eliminere dem alle, én efter én.
Selv Biederbeck, -
- hvis det bliver nødvendigt, min elskede.
I dette hemmelige rum, -
- lavet af kunsthåndværkere for tusinder af år siden, -
- skal du hvile, som den prinsesse, du er.
Når den næste fuldmåne skinner, -
- vil Nilens vand -
- og tidevandene i alle have -
- mødes -
- og livet vil flyde gennem dine årer igen, -
- såvel som kærligheden i vores hjerter.
Vi har problemer nok uden du finder på flere.
Den slags problemer har jeg intet imod.
Hun tilhører Biederbeck.
Jeg ved det.
Der er nogle, der har alt.
Hvis I ikke har noget bedre at lave i aften, så los den anden vogn.
Hvilken vogn?
Hacketts vogn.
Sov godt.
Du har stadig ikke fortalt, hvad du håber at finde.
- I morgen. - Nej, jeg vil gerne vide det nu.
I morgen.
Hvad sker der?
Du er skør!
For Guds skyld, jeg dør!
"Hvis musik kærligheden rod...
"spil da blot."
Spil så meget jeg magter.
"Her med et brød bag skranken, -
- en samling af vers, -
- et glas øl..."
Fra Omar Khayyàm, sir.
Jeg er bange for, at jeg ikke kan finde gruppen.
Ved du, hvor vi er?
- Jeg tror ikke blot, jeg ved det. - Tror det næppe.
Husk din rang.
Undskyld.
Okay, så...
Kairo er...
... i denne retning. Så Det Røde Hav er derovre.
- I denne retning, Trout. - Ja?
England.
Javel, sir.
Hvordan finder vi dette bjerg, hvor Biederbeck og Phibes er?
Nogle gange bekymrer jeg mig om dig. Vi må bare spørge om vej.
- Herude, sir? - Der må være nogen et sted.
- Der ser jeg nogen! - Hvor, sir?
Tre klitter mod øst.
Start vognen!
- Jeg har brug for dig! - Hvorfor skal vi tage vognen?
Jeg sendte Baker og de arabiske arbejdere derop.
Hop nu ind!
Vi brød gennem en mur og fandt en gylden sarkofag.
Grundvandet er allerede begyndt at stige.
Et sted i labyrinten af tunneler -
- vil en ny flod komme frem, -
- og vi følger den ubesværet gennem portene
- der vil blive afsløret for os, Vulnavia.
Porte, som ikke kan åbnes -
- med sølvnøglen.
Kom. Jeg må fortælle det til Victoria.
De djævle!
De stjal mine to mest dyrebare skatte!
Jeg får dem tilbage!
Enhver, der prøver at stoppe mig, vil dø.
Det er en bemærkelsesværdig opdagelse.
Hvordan vidste han, det var der?
Vi burde fejre det.
Darius?
Ja.
En nøgle.
Hvorfor en nøgle?
Jeg ved det ikke. Noget går ham på.
Hvem er det?
Darius.
Stewart er tilbage.
- Lad ham ikke gå. Jeg kommer straks. - Han går ingen steder.
Kom straks.
Vi burde få ham ned.
Hvorfor?
Jeg forstår ikke.
Hvem kunne udtænke sig sådan tortur?
En mand ved navn Phibes.
Doktor Anton Phibes.
De tog dig væk fra mig, min søde Victoria, -
- men frygt ej, jeg henter dig, -
- og de vil betale denne krænkelse -
- med deres liv!
Inklusive Stewart dræbte han fire mænd.
- For nylig. Hvis vi går tilbage... - Trout.
Men af hvilken grund? Hvilket motiv driver ham?
Nå?
Papyrus.
Hvis han stjal det, er det fordi vi har det samme mål.
Det er umuligt.
Umuligt eller ej, vi må vende tilbage til civilisationen.
Især den unge dame.
Jeg er bange for, at du har ret.
Baker, i morgen tidlig tager du Diana væk herfra.
- De andre kommer senere. - Og dig selv, sir?
Jeg har endnu en ting at gøre, før jeg rejser.
- Hvis du har livet kært... - Derfor bliver jeg.
En bemærkelsesværdig mand.
Jeg kender ham knap nok, -
- men jeg har aldrig mødt én mere hengiven.
Stakkels pige... Hun har været igennem forfærdelige prøvelser de sidste par dage.
Hvorfor tog han hende med herud?
Underligt nok, så tror jeg, det var for hendes skyld, han kom her.
- Lyt til mig. - Jeg lytter til dig.
Du er hele mit liv. Du betyder alt.
Tvivl aldrig på det.
Jeg tror snart, jeg ikke kender dig overhovedet.
Jeg kan ikke fortælle dig mere.
Du ville ikke forstå.
Bjerget må være nøglen.
Det er muligt, men det er ren spekulation.
Vi fandt kun et begravelseskammer, -
- men det ser ud til at være tunneler i dette bjerg.
Hver af mine handlinger, drejer sig om vores fælles fremtid.
Hvis det er som nu, så er det forfærdeligt.
Nej.
Jeg lover dig det.
Det er bare det...
Hvad vil du sige?
Sig det nu.
De næste par timer er meget vigtige for mig.
Denne ekspedition er ikke den virkelige årsag til denne rejse?
Der er noget andet.
Vi kunne gennemsøge bjerget.
- Det kræver en kendelse, Trout. - Ja, men i dette land...
Vi kan ikke bare undersøge bjergene. Det er ikke Hyde Park.
Baker.
Du skal sove teltet med sarkofagen.
Pak dine ting, så du kan tage afsted med Diana i morgen.
Som Shakespeare sagde...
”Underbevidstheden gør os -
- til mærkelige sengekammerater."
Bare rolig, Trout.
Ved du, hvad jeg mangler?
Hvad?
Et godt, stort, varmt...
Glas mælk.
- Skal jeg hente noget? - Ellers tak, Trout.
Kære pige, jeg lader dig styre maskinen.
Hvad sker der?
Lad mig komme ud!
En ting er da sikkert;
Intet vil ske på en sådan nat.
De, der prøvede at tage dig fra mig, -
- har betalt en meget dyr pris.
Dette tilsyneladende rolige vand -
- er blot vildtledende.
Under dette bjerg, -
- når månen og vandet forenes, -
- vil livets hemmelige flod -
- blive afsløret.
Nøglen!
Hvor er nøglen?
Hvad er der galt?
Hvor er Baker?
Stakkel.
Faktisk.
Han tog sarkofagen. Men jeg har stadig nøglen.
Stormen i aftes...
Phibes brugte den som skjul.
- Han skabte den nok! - Araberne er væk.
Jeg bebrejder dem ikke! Det er det eneste rigtige at gøre!
Jeg fandt den forladte vogn der oppe.
- Hvad med sarkofagen? - Væk.
Det anede mig.
Men hvad gjorde de der?
Først og fremmest, hvem kørte vognen derop?
Hvor er Baker?
Han havde en skidt nat.
Kom, Biederbeck.
- Jeg bliver alligevel. - Hør nu, jeg har et ansvar.
Jeg forstår, at du har et moralsk ansvar, -
- men du har ingen autoritet over mig. Jeg bliver!
Ingen har besejret Phibes.
Ifølge vore oplysninger begik han femten mord!
Håb ikke på du vinder!
Jeg vil ikke belæres om håb.
Jeg agter at sejre.
Baker er død, så jeg beder jer om at bringe Diana væk herfra.
Undskyld, jeg vil gerne tale med hende inden.
Skat, vil du følge med mig?
Læg kufferten i vognen.
Kom nu, Trout. Vær lidt aktiv.
Vi må pakke teltene ned og forberede os til afgang.
Hvad med Baker?
Skal vi begrave ham?
Det er ikke meget mere end hans hoved vi kan begrave.
Hør.
Det er de skotske riffelmænd!
Det gør mig stolt over at være britisk.
Helt herude? Fantastisk.
Det må være en ørkenpatrulje.
Albions kappe dækker en stor del af kloden.
Vi må fortælle dem om vores gruppe.
For deres egen sikkerhed.
Du har ret.
Men jeg kan ikke gå fra dig.
Så tager jeg med dig.
Nej, men du har fuldstændig ret.
En deling som denne vil sætte Phibes på plads.
Bliv her.
Hackett.
Han har intet at sige.
Hvor er Diana? Phibes har nok taget hende!
- Du har ingen chance! - Du så de andre.
Jeg er ikke som dem.
Phibes kan måske skræmme dig, men ikke mig!
Hold jer væk!
- Han går lidt for vidt. - Det er uudholdeligt!
Hvis det ikke var for Miss Trowbridge...
Biederbeck, vent på os!
Følg efter ham.
Endelig mødes vi, Biederbeck.
Hvor er hun?
Hun venter.
Vi er alle nødt til at vente.
Spil ikke dine uærlige spil med mig. Hvis nogen fortjener at dø, er det dig.
Du kan ikke true en død mand med døden, min ven, -
- kun med livet.
Evigt liv.
Så det er altså det. Nøglen.
Min nøgle.
Nej, jeg har ledt i årevis.
Ibisis´ tempel, livets flod.
Nøglen er min, Phibes.
Så vil din elskede dø.
Kun nøglen kan redde hende nu.
Du lyver.
Nøglen styrer portene, ikke mere.
Det styrer portene og meget mere!
Din elskede Dianas liv.
Du har kun tre minutter tilbage til at bruge det.
Kom nu...
Red din elskede Diana.
Se blot, min søde Victoria, -
- hvordan de hellige vande trækker sig tilbage, -
- og afslører den ultimative åbenbaring for vore øjne:
Evighedens porte.
Gå blot, Vulnavia, -
- og demonstrer for vores offer -
- vores enorme vrede.
Hvilken fabelagtig ting.
Gør det ikke, Trout.
Fyrens tånegl.
Vi har brug for en rambuk.
Ja.
Du har så lidt tid, Biederbeck.
- Hvilket monster er du? - Typen, der vinder, min ven.
Det er en skam på en måde, -
- vi har så meget til fælles.
Du har vist høje tanker.
Næppe.
I årevis har jeg haft denne frygtelige besættelse;
At finde livets flod, -
- engang brugt af faraoerne i Egypten.
Det ligger bag disse porte.
En flod, der giver nyt liv...
Igen og igen!
Hvorfor tror du, jeg er her?
- Du har alt det liv, du behøver. - Det er forbi, Phibes.
Eliksiren, der gav mig hundrede års ungdom, er opbrugt.
Dette glas har hjulpet mig i årevis.
Det har standset tid og aldring, men nu er det slut!
Hvor længe?
Hvor mange år?
For lang tid til at huske.
For lang tid til at opgive alt!
Jeg ledte også, Biederbeck, -
- men ikke til mig selv.
For min Victoria.
Jeg tilbyder dig det samme.
Jeg giver dig din elskedes liv tilbage. Men tiden er ved at løbe ud!
Når bjælken knækker, min ven...
Hvad, hvis det er en fælde?
Hvordan kan jeg stole på dig?
Ikke mig.
Men på håndværkerne, der engang byggede disse rum.
Når portene åbnes, -
- vil de vande, der blev Dianas død, trække sig tilbage, -
- og hun vil være fri.
Red hende. Vær ikke en tåbe.
Snart er det for sent!
- For hvem? - For os alle.
Men frem for alt for Diana!
Hvert sekund bringer hende nærmere en skrækkelig død.
Er du klar til at betale denne pris?
Nøglen!
Må fanden tage dig.
Fanden tage mig?
Ikke foreløbig, det forsikrer jeg dig.
Hvis Biederbeck kom derinde, -
... og løb forholdsvis hurtigt...
- Det må jeg nok sige! - Og så...
Vent. Phibes må være ude først. Ellers...
Jeg tror, jeg har det.
- Vi får hende ud derfra. - Phibes fejlede i sidste ende?
Nej, han vandt.
Kom, Trout.
Kom, Vulnavia. Din opgave er afsluttet.
Kom med os på den anden side.
Hvad er det?
Ingenting.
Phibes, vent!
Jeg beder dig! Lad mig komme med dig!
For én gangs skyld, vis nåde!
Bare rolig, det er ikke verdens ende.
”Et sted over regnbuen -
- flyver fugle fri -
- når fugle kan flyve over regnbuen -
Så hvorfor? Hvorfor ikke mig?
Oversat af HorrorFan